Аморфне тіло (amorphe, від грец. ἄμορφος — безформний) — тверде тіло, фізичні властивості якого однакові в усіх напрямках, ізотроп, для якого, на відміну від кристалу, не характерна впорядкована (кристалічна) внутрішня структура, відсутній далекий порядок в розташуванні молекул й атомів.
Ізотропі́я, ізотро́пність (від грец. ἴσος — рівний, однаковий та грец. τρόπος — напрям) — рівномірність (однаковість) в усіх напрямках фізичних властивостей речовини (теплопровідність, електропровідність, пружність, оптичні властивості тощо). Ізотропність характерна для рідин, газів та аморфних тіл.
Кристали – це тверді тіла, атоми чи молекули яких, займають певне впорядковане положення в просторі У кристалічних речовинах частинки речовини розташовані в чітко визначеному порядку. Якщо з‘єднати центри положень рівноваги, то вийде правильна просторова гратка, яку називають кристалічною.
Анізотропі́я (від грец. άνισος — нерівний, неоднаковий та грец. τρόπος — напрям) — відмінність властивостей середовища у різних напрямках (на відміну від ізотропії). Це явище характерне для показника заломлення світла, діелектричної сталої, теплопровідності, магнітних властивостей кристалів, проникності порід і т. і. Виявляється в кристалах низької симетрії та рідких кристалах. Анізотропія механічних властивостей у монокристалі виявляється насамперед у тому, що їх міцність у різних напрямках різна. Монокристали легше руйнуються в одних напрямках, ніж в інших, і саме тому їх злами плоскі.
Полікриста́л (англ. polycrystal, нім. Vielkristall m, Kristallhaufwerk n, Sammelkristall m, Polykristall m) — тверде тіло, що складається з великої кількості дрібних, здебільшого безладно розташованих кристалів різного розміру, які називають кристалічними зернами або кристалітами. Полікристали ізотропні.
Сніжинки. Це крижані кристали, які утворюються високо в хмарах, коли вода замерзає. Урешті-решт, усі сніжинки мають спільну рису: шість кутів, а якщо висловитися точніше, симетрію 6-го порядку. Чому? Молекули води завжди розташовуються під кутом 60 або 120 градусів. Є й штучний спосіб утворення кристалів. Їх виробляють з розплавів розчинів або газу. Для кожного мінералу існує особливий технологічний спосіб. Найкрупніші природні кристали існують в Мексиці, у двох печерах. На глибині більше 300 метрів знаходяться кристали довжиною в 10-15 м. А самі такі складаються з селеніту – прозорий гіпс. Природні кристали вириваються з землі, де температура і тиск Землі викликають їх формування. Багато кристалів також створюються в лабораторіях у контрольованих умовах для конкретних цілей. Наука про вивчення кристалів та способів їх формування називається кристалографія. У реальних кристалах завжди є дефекти.