Проєктна робота “Юний дослідник”
Дослідження впливу температури,світла і вологості та типів грунтів, створення оптимальних умов для проростання насіння квасолі.
Походження квасолі Батьківщина квасолі південна Америка. За 5 тис. років до н.е. квасолю культивували Інки які проживали на території Перу та Еквадору,вони використовували квасолю не тільки в їжу ,а й як ліки гастроентерологічних захворювань. Моряки Христофора Колумба в 1498 р. під час третього плавання привезли квасолю картоплю помідори в Європу. Квасоля-невибаглива культура тому нині посіви квасолі є на всіх материках окрім Антарктиди. В Україні квасолю почали вирощувати 17-18 століттях. Існує понад 250 видів квасолі: Форма та забарвлення насіння — основні ознаки поділу квасолі звичайної на чотири різновидності: За будовою бобів квасолю поділяють на три групи: лущильну — з твердим пергаментним шаром клітин на внутрішньому боці стулок, напівцукрову — із слаборозвиненим пергаментним шаром та цукрову, або спаржеву, у бобах якої немає пергаментного шару. Лущильну квасолю вирощують для одержання стиглого зерна, а цукрову — на «лопатку», для використання в їжу соковитих недостиглих бобів.
куляста — sphaericus Comes., еліптична — ellipticus Comes., валькувата — oblongus Comes., ниркоподібна — compressus Comes. Квасоля звичайна — однорічна трав'яна рослина 0,5—3 метри заввишки (трапляються як карликові сорти, так і виткі з довжиною стебла до 3 метрів). Стебло в частини сортів витке, в іншої частини — пряме; сильно розгалужене, покрите рідкими волосками. Листки непарноперисті, на довгих черешках.
Квітки по 2—6 на довгих квітконіжках, 1—1,5 см довжиною. Колір від білих до темно-пурпурних і фіолетових, метеликових. Плоди — боби, висячі, 5—20 см довжини, 1—1,5 см завширшки, прямі або зігнуті. Колір від блідо-жовтих та зелених до темно-фіолетових, із 2—8 насінинами. Насіння 5—15 мм довжиною, еліптичні, колір від білих до темно-лілових та чорних, однотонні або мозаїчні, крапчасті або плямисті. Квасоля звичайна У Центральній та Південній Америці цей вид представлений одно-, дво- та багаторічними трав'яними рослинами з виткими (ліаноподібними) і повзучими стеблами. Наявні там кущові форми виникли внаслідок діяльності людини. Ріст та розвиток. Квасоля- теплолюбива культура, її насіння проростає при t +10 градусів цельсія,але є і морозостійкі сорти які можуть проростати при температурі від +7 до -2.Вегетаційний період (час,протягом якого рослина активно росте і розвивається продовжується від 70 до 200 діб в залежності від сортів та умов вегетації).
Обладнання: 5 ємностей,15 насінин, вода,крейда,вапно,грунт, міндобриво.
Мета: навчитися виявляти умови необхідні для проростання насіння,розвивати навички спостережливості і дбайливе ставлення до рослин. Хід роботи: 1.У 5 ємностей помістимо по 3 насінини. 2.Першу ємність з сухим насінням ставимо в тепле місце. 3.У другу ємність додаємо добре змочену водою тканину і на ній розміщуємо насіння квасолі,ставимо в тепле місце. 4.У третю ємність додаємо води ,щоб вона покрила насіння.Залишимо при кімнатній температурі. 5.У четверту ємність із квасолинами додамо трохи води та необробленого грунту,поставимо в холодне місце. 6.У 5-ту ємність додаємо зволожений, оброблений вапном грунт(попередньо перевіривши його на кислотність,додавши крейду,якщо зашипить і видлить вуглекислий газ-необхдно обробити вапном) та додати добрива.Потім додаємо насіння квасолі та залишаємо в теплому місці.
Постійно спостерігаємо що відбувається з насінням у ємностях.У якій ємності насіння проросло?Які умови проростання насіння ми перевірили дослідним шляхом? 7.Результати наших спостережень запишимо до таблиці.
№ Ємності |
Створені умови |
Проростання насіння |
I |
Сухе насіння-в теплому місці. |
Не проросло. |
II |
Насіння розміщуємо на добре змоченій водою тканині, ставимо в тепле місце |
Проросло. |
III |
Насіння квасолі заливаємо водою і залишаємо при кімнатній температурі. |
Не проросло. |
IV |
У ємність із квасолею додаємо трохи води і грунту ставимо в холодне місце |
Не проросло. |
V |
Ємність з грунтом зволожуємо і ставимо в тепле місце,додавши добрива і квасолю. |
Найкраще проросло. |
Квасоля висаджують в прогріту землю, коли мине загроза весняних заморозків. Зазвичай посів доводиться на кінець квітня або початок травня. Вимоги до грунту представимо в таблиці.
параметр |
характеристика |
Вологість |
Квасоля віддає перевагу високій вологості |
Тип грунту |
Чорнозем, дерново-підзолисті ґрунти або суглинок |
родючість |
Висока, культура воліє органічні добрива |
кислотність грунту |
Нейтральна або слаболужна реакція. На кислих грунтах культура не буде рости |
щільність грунту |
Віддає перевагу пухку землю |
Як визначити тип грунту для квасолі?
Оскільки квасоля воліє вологі, родючі грунти з нейтральною кислотністю, важливо визначити тип ґрунту до посадки культури. При невідповідному грунті знижується врожайність квасолі, а рослина розвивається повільно.Виділяють три типи грунту:
Для розпушування важких грунтів під посів квасолі, ділянку засівають сидератами. Вибирають злакові культури, які мають потужну кореневу систему. Читайте також статтю: → «Особливості вирощування спаржевої квасолі в теплиці і відкритому грунті».
Визначення кислотності грунту для квасолі
Квасоля росте на грунті з нейтральною кислотністю (рН = 7,0). Такий параметр, як кислотність відіграє важливу роль у вирощуванні культури. Існують наступні методи для визначення кислотності:
Для аналізу бажано брати грунт з п’яти місць і на різних глибинах, наприклад на 20, 40 і 60 см вглиб. Бажано перевіряти кислотність грунту щороку, адже вона може змінюватися.
Ділянки поблизу боліт, поруч з торфовищами або недалеко від місць залягання грунтових вод завжди мають кислу реакцію грунту.Підписуйтесь на групу в ФБ і будьте в курсі актуальних новин з садівництва та городництва
Розкислення грунту для вирощування квасолі
Грунт для вирощування квасолі раскисляють навесні або восени. Застосовують вапно, деревний попіл, доломітове борошно і крейда. Розглянемо, як понижати грунт з використанням цих засобів в таблиці.
метод розкислення |
опис |
терміни |
вапнування |
Бажано застосовувати вапняк дрібного помелу. Раскисляють грунт таким способом раз в 5 років. Землю обробляють вапняними добривами. Вапно рівномірно розкидають по ділянці. |
Восени при перекопуванні ділянки |
Крейда |
Надає більш бережну, ніж вапно дію. |
Восени при перекопуванні ділянки |
доломітове борошно |
Розкислює і насичує землю магнієм і калієм. Підходить для піщаних і супіщаних грунтів. На кислий грунт вносять до 500 г / м. кв., на слабокислий – 400 г / м. кв. |
весна |
деревний попіл |
На 1 м. Кв. використовують до 600 г попелу, для повторного розкислення на наступний рік вносять половинну дозу. |
осінь |
Також для розкислення застосовують цемент, алебастр і яєчну шкаралупу. При надмірному внесенні речовин, знижується вміст фосфору в ґрунті. Зниження кислотності підвищує стійкість квасолі до хвороб і шкідників.
Підготовка грунту до посіву квасолі
Висаджують насіння квасолі тільки після підготовки грунту. Ще з осені бажано виміряти кислотність і вжити відповідних заходів. Грунт під посадку квасолі повинна бути легкою, зрихленою та родючою. Готують грунт так:
Як доглядати за грунтом під вирощування квасолі
Доглядають за ділянкою, відведеною під посадку квасолі ще з осені. На зиму бажано провести дезінфекцію грунту. Перекопаний землю дезінфікують розчином марганцівки. Готують 0,05% розчин. На 1 м. Кв. вносять до 50 мл засобу. Навесні вносять компост, перегній, деревну золу і біогумус. Підгодовують культуру в червні. Вносять комплексні мінеральні добрива в нормі 40 г / м. кв.Якщо літо посушливе, то в кінці червня або липні культуру підливають розчином курячого посліду. Через 20 днів у стадії бутонізації вносять деревний попіл (100 г під культуру), біогумус або сапропель. Норма внесення сапропелю 3-7 кг / м. кв. Читайте також статтю: → «Як застосовувати сапропель, як добриво?».
5 способів підвищення родючості грунту
Існують п’ять екологічних способів, які допоможуть збирати багаті врожаї квасолі:
Замість дощових черв’яків використовують каліфорнійських, вони довше живуть.
Підвищення родючості грунту народними способами
Родючість грунту підвищує також внесенням органіки. Саме цей вид добрива воліє квасоля. Розглянемо ефективні способи в таблиці.
спосіб |
Опис і застосування |
гній |
Містить азот і калій, які потрібні квасолі. На 1 м. Кв. вносять до 10 кг |
пташиний послід |
Джерело азоту. На 1 м. Кв. вносять до 5 кг. |
компост |
У компост кладуть скошену траву, обрізки дерев, харчові відходи і гній. Готують компост 1-2 роки, поки компоненти не перегниють, для прискорення процесу додають черв’яків. |
сечовина |
Бажано вносити восени під перекопування спільно з суперфосфатом |
селітра |
Вносять навесні під перекопування |
Яєчна шкаралупа |
Містить кальцій, калій, магній і фосфор. Шкаралупа зменшує кислотність. На 1 м. Кв. вносять до 50 потовчених яєць. |
тирса |
Розпушують грунт, але знижують рівень азоту. Тирса вносять спільно з пташиним послідом або сечовиною. |
дріжджі |
Містять бактерії, які прискорюють розкладання добрив. На 10 л води беруть 10 г сухих дріжджів, додають 50 г цукру і дають бродити 2 години. Потім додають воду, доводячи об’єм до 50 л. Готовим розчином поливають грунт, підгодовують розсаду або культури у відкритому грунті |
торф |
Підвищує вміст гумусу і поліпшує структуру ґрунту. Застосовують тільки низинний торф. Його додають в компост або розкидають безпосередньо по поверхні грунту перед оранкою |
листя |
Краще застосовувати опале листя клена або липи |
У парниках і теплицях для підвищення родючості грунту застосовують теплову обробку грунту.
Теплова обробка знищує бактерії і бур’яни.
Недостиглі боби у квасолі зелені, строкато-червоні, строкато-фіолетові, достиглі — солом'яно-жовті. Середня кількість бобів на рослині — 10—15 з коливаннями від 5—7 до 35—38 шт. Висота прикріплення нижнього бобу від 6—7 до 15—20 см. У бобах розвивається від 2 до 7—10 насінин, різних за розміром, формою та забарвленням.
За розміром насіння буває дрібне — з масою 1000 насінин від 140 до 250 г, середнє — 250—400 г та крупне — з масою понад 400 г (до 1100 г). Під час проростання насіння сім'ядолі виносяться на поверхню ґрунту. За формою розрізняють насіння кулясте, еліптичне, ниркоподібне та валькувате. Кулясте насіння (sphaericus) за довжиною, шириною і товщиною майже однакове; у еліптичного насіння (ellipticus) довжина в 1,5 раза більша за ширину при майже однакових ширині й товщині; у ниркоподібного (compressus) — довжина у 1,5 рази перевищує ширину, а товщина становить 1/3—1/4 довжини (насіння сплюснуте); у валькуватого (oblongus) — довжина у два рази більша за товщину, ширина і товщина майже однакові (насіння видовжене, з випуклими кінцями).
Насіння квасолі має однотонне забарвлення — біле, зелене, жовте, коричневе та чорне або воно строкате. Строкатість визначається особливістю забарвлення поверхні насінної оболонки. Розрізняють чотири типи малюнків на насінні: крапчастий (punctatus) — на поверхні насіння розміщені невеликі кольорові цятки майже однакового розміру, строкатий (variegatus) — поверхня насіння вкрита плямами, які мають різні розмір і форму; плямистий (maculatus) — як правило, біля насіннєвого рубчика розміщується різної форми велика пляма, біля якої може бути кілька плям меншого розміру; смугастий…
У плодах квасолі містяться білки (в окремих сортах до 31 %), вуглеводи (моно- й олігосахариди, крохмаль), азотисті речовини (в тому числі й незамінні амінокислоти), флавоноїди (кверцитурон), стерини та органічні кислоти (яблучна, малонова, лимонна). Містить вітаміни: піридоксин, тіамін, пантотенову й аскорбінову кислоти. У надземній частині квасолі знайдено флавоноїди (кемпферол-3-глюкозид, кемпферол-3-глюкоксилозид, міріцетін-3-глюкозид), лейкоантоцианіди (лейкодельфінідін, лейкоцианідін, лейкопеларгонідін) і антоціани (ціанідин, пеларгонідін, дельфінідін, петунідін-3-глюкозид і мальвідін-3-глюкозид).Квасоля багата на мікро та макро елементи,має безліч корисних речовин,її рекомендують вживати людям які хворіють на цукровий діабет,анемію,гастрит з лікувальною метою та профілактично. Господарське використання: консервують,широко використовують в кулінарії. Господарське значення. Квасоля є цінною зернобобовою високо-білковою харчовою культурою. Вміст білка в її зерні становить 28 — ЗО %. ... У харчуванні використовують також зелені боби (спаржеві сорти квасолі), які містять до 15,7 % білка, до 2 % цукру, багаті на суху речовину та вітамін С.
Висновок експерименту:
Із п”яти варіантів експерименту ми виявили, що для проростання паростка насінини квасолі найоптимальніші умови в зразку №5. Отже, для росту та розвитку рослин потрібні оптимальні природні умови такі,як : достатня кількість тепла,світла,вологи субстрат поживних речовин,доступ кисню з повітря,достатня глибина загортання насіння в грунт низько лужного середовища.
Умови проростання насіння. Дихання насіння
Насіння квіткових рослин може тривалий час витримувати несприятливі умови, зберігаючи життєздатність зародка. Прорости і дати початок новій рослині може насіння з живим зародком, таке насіння називають схожим. Схожість виражають кількістю пророслого насіння у відсотках до загальної кількості висіяного. При низькій схожості посіви зріджені, що значною мірою зменшує врожай сільськогосподарських культур. Схожість посівного матеріалу має становити близько 100%.
Для проростання насіння необхідна ціла сукупність сприятливих умов: наявність певної температури, води, повітря.
Діапазон коливань температури, за якої може проростати насіння, залежить від географічного походження їх. Для вихідців з півночі потрібна нижча температура, ніж для вихідців з півдня. Так, насіння пшениці проростає за температури від 0° до +1 °С, а кукурудзи - за +12 °С. Це слід враховувати, встановлюючи терміни висівання.
Другою умовою для проростання насіння є наявність води. Проростати може лише добре зволожене насіння. Потреба у воді для набрякання насіння залежить від складу поживних речовин. Найбільшу кількість води поглинає насіння, багате на білки (горох, квасоля), найменшу - багате на жири (соняшник).
Вода, проникаючи через пилковхід і шкірку в міжклітинні простори та клітини, виводить зародок насінини зі стану спокою. Органічні сполуки, що є в насінні, приходять у рух і зазнають певних змін. Насамперед посилюється дихання і активуються ферменти. Під впливом ферментів запасні поживні речовини перетворюються на легкозасвоювані форми: жири і крохмаль перетворюються на органічні кислоти і цукри, а білки - на амінокислоти.
Для активного дихання зволоженого насіння потрібний доступ кисню з повітря. Під час дихання виділяється теплота. У зволоженого насіння дихання активніше, ніж у сухого. Якщо сире насіння скласти товстим шаром, воно швидко нагріється і може зіпріти, що призведе до руйнування зародка. Тому для зберігання засипають лише сухе насіння і зберігають його в добре провітрюваних приміщеннях. Для висівання слід відбирати велике і повноцінне насіння без домішок насіння бур'янів.
Очищення і сортування насіння здійснюють на сортувальних і зерноочисних машинах. Перед сівбою перевіряють якість насіння: схожість, життєздатність, вологість, зараженість шкідниками і хворобами. Для цього використовують відповідні стандартні методи. Якщо насіння відповідає вимогам стандарту, його називають кондиційним.
Насіння зернових, зернобобових, олійних, бобових культур і злакових трав залежно від посівних якостей поділяють на три класи, а насіння цукрових буряків, кормових коренеплодів, баштанних і овочевих культур - на два класи. Для сівби бажано використовувати насіння першого класу. Некондиційне висівати заборонено. Контроль за якістю насіння в господарствах здійснюють державні насінні інспекції.
Під час сівби слід враховувати глибину загортання насіння в ґрунт. Дрібнонасінні культури (цибулю, моркву, кріп) потрібно сіяти на глибину 1-2 см, велико-насінні (квасолю, гарбуз) - на 4-5 см. Має значення і характер проростання: насіння, яке виносить сім'ядолі на поверхню ґрунту (соя, люпин, квасоля, цукрові буряки), загортають на меншу глибину, ніж насіння такого самого розміру, в якого сім'ядолі залишаються в ґрунті (горох, сочевиця).
Глибина загортання насіння залежить і від типу ґрунту. На легких (піщаних) ґрунтах, де водний режим менш стійкий, дрібне насіння потрібно висівати глибше, ніж на важких (глинистих) ґрунтах. Глибину висівання також збільшують, якщо в ґрунті мало вологи.
Дуже важливо рівномірно розмістити насіння за глибиною. Порушення цієї умови призводить до неодночасного проростання, розвитку і достигання рослин. Глибоко висіяне насіння дасть пізні сходи, а мілко загорнуте може зовсім не прорости. В усіх випадках насіння слід загортати у вологий шар ґрунту. У разі мілкого загортання насіння озимих культур вузол кущіння утворюється ближче до поверхні ґрунту, що збільшує загрозу вимерзання.
Для кращого проростання насіння слід розміщувати на твердому ложі, де кращий доступ вологи з нижніх шарів ґрунту, а також прикривати пухкою землею для кращого надходження повітря та вільного виходу сходів на поверхню.
За наявності комплексу сприятливих умов схоже насіння починає проростати і перетворюватися на проросток. Під час проростання і на перших етапах розвитку зародок живиться гетеротрофне, використовуючи запас поживних речовин ендосперму або сім'ядоль.