Сузір’я та яскраві зоріЗ 1603 р. діє система позначення зір, запропонована німецьким астрономом Йоганном Байєром. За Байєром назва зорі складається з двох частин: назви сузір’я, до якого належить зоря, та літери грецького алфавіту. Першою літерою α позначають найяскравішу зорю в сузір’ї, β — другу за блиском зорю і т. д. Після винайдення телескопів кількість досліджуваних зір збільшилася. Для їх позначення вже не вистачало літер грецького алфавіту, тому зорі почали позначати латинськими літерами. А коли скінчилися й вони, до системи позначення ввели й цифри
Основні точки, лінії та площини небесної сфери. Z – зеніт, Z’ - надир ZZ’Q – верхня точка небесного екватора. ОО – центр небесної сфери (місцеперебування спостерігача) PNPSPN - Північний полюс світу Z Z’ – вертикальна лінія PS - Південний полюс світу PN PS - вісь світу (полярна вісь)E – схід, W – захід N – північ, S - південь. SNQQ’EWMPN M PS – коло схилення NS – полуденна лінія M – світило на небесній сфері Q’ – нижня точка небесного екватора
Основні точки, лінії та площини небесної сфери. Північний полюс світу. Екліптика – видимий річний шлях Сонця серед зір. Точка весняного рівнодення – точка, у якій Сонце, у результаті свого річного руху, переходить з Південної півкулі небесної сфери в Північну. Кульмінація – явище проходження світила через небесний меридіан. Південний полюс світу. ОSNQQ’Час s, що минув від верхньої кульмінації точки весняного рівнодення, називають зоряним часом. Інтервал часу між двома послідовними верхніми кульмінаціями точки весняного рівнодення називають зоряною добою. Екліптика. Небесний екватор21.03 Точка весняного рівнодення. Місце Сонця на небесній сфері в день осіннього рівнодення23.09