Ренесàнс (від латин. renascor — відроджуюся) — епоха Відродження західноєвропейського мистецтва й літератури, що прийшла на зміну епосі Середньовіччя. Основною ознакою Ренесансу є повернення в мистецтві до античних зразків, проникнення науки в закони світобудови. Бароко (від італ. barocco — вибагливий, химерний) — це стиль у європейському мистецтві (ХVІ ст.), що прийшов на зміну ренесансу. Добі бароко притаманні урочистість, пишність, складність, динамічність композиції, мінливість. Літературі бароко властиве поєднання релігійних і світських мотивів, образів, тяжіння до різноманітних контрастів, метафоричності й алегоричності, прагнення вразити читача.
Наприкінці ХVІ ст. в Україні виникають численні громадсько-політичні й освітні організації, відомі як братства. Братства. Братські товариства засновували, як правило, при православних церквах. До братств належали переважно купці, ремісники й простолюд. Ці організації мали свій суд,скарбницю, вони засновували школи й друкарні, а деякі опікувалисяхворими й нужденними, будували лікарні й притулки для бідних. Успенське братство. Київське братствов 1585 р. організувало школу у Львові, де навчалися й викладаливідомі діячі культури. До Київського братства вступив гетьман Петро Сагайдачний разом із Військом Запорозьким.
Острозька академія (Острозька школа) — вища школа, заснована близько 1576 — 1580 pp. у м. Острозі коштом князя К. Острозького. Першим ректором академії був письменник Г. Смотрицький, а викладачами — видатні українські й закордонні педагоги, такі як Д. Наливайко, X. Філарет, І. Лятос, К. Лукарис та ін. Вихованцем академії був гетьман П. Сагайдачний. Після смерті князя К. Острозького (1608) Острозька академія почала занепадати, а 1640 р. припинила своє існування. Острозька академія
Неабияке значення для розвитку української культури мав Києво- Могилянський колегіум, який на початку XVIII ст. виріс в Академію. Ця перша вища школа східних слов'ян швидко стала освітнім і науковим центром України й усієї Слов'янщини. У цьому велика заслуга першого ректора академії Петра Могили. В Академії на Подолі навчалися понад 1000 студентів усіх верств українського народу. Києво-Могилянська академія мала свої колегії в Кременці, Вінниці та на Волині, давала ґрунтовну освіту в галузі різних наук. Цьому сприяла й книгозбірня Академії чисельністю понад 10 тисяч томів. Київська академія дала українській і світовій культурі письменників Григорія Сковороду, Самійла Величка, Климентія Зіновіїва, композиторів Максима Березовського і Дмитра Бортнянського, архітектора Івана Григоровича-Барського, вченого Олександра Шумлянського, державних і військових діячів Івана Самойловича, Самуїла Мужиловського, Семена Палія, Івана Мазепу та інших. Києво-Могилянська академія
Розвиток книгодрукуванняна українських землях. На українських землях перші друковані твори церковнослов’янською мовою з’явилися наприкінці XV ст. Швайпольт (Святополк) Фіоль у Кракові підготував і видав тексти релігійного змісту Часослов, Псалтир й Осьмигласник. У XVI ст. в Україні за ініціативи братств почали відкривати стаціонарні й пересувні друкарні в Луцьку, Кам’янці, Львові, Житомирі, Чернігові. Провідним центром книговидання стала друкарня при Києво-Печерському монастирі.
Іван Федоров. Видатним діячем слов’янського книгодрукування заслужено вважають Івана Федорова. Переслідуваний за «єресь» у Москві, де він розпочав свою діяльність, переїхав до Львова й започаткував українську друкарню. У 1573 р. І. Федоров видав книгу релігійного змісту Апостол. У 1574 році — перший у Східній Європі підручник для навчання Буквар. Пізніше він прийняв запрошення від князя Острозького працювати в його маєтку. Саме в цей період першодрукар підготував шість книг, одна з яких — шедевр друкарського мистецтва Острозька Біблія.
Відродження в літературіУ XVI – першій половині XVII ст. література мала переважно релігійний характер, але вона частково засвоювала ідеї Відродження та гуманізму Мова творення старої української літератури книжна українськалатинськапольськанародна українська грецька. Латиномовна ренесансна поезія. Юрій Дрогобич, Григорій Русин, Георгій Тичинський-Рутенець, Себастіан Кльонович
Полемічна література. Полемічна література – це сукупність викривальних творів, написаних у формі послань, промов, трактатів, відкритих листів, що виникли в релігійних дискусіях. Яскравим представником полемічної літератури був Іван Вишенський (між 1545-1550 – 1620 рр).Іван Вишенський Народився І. Вишенський у містечку Судова Вишня на Львівщині в родині міщан. У молоді роки він прийняв чернецтво й певний час перебував в Уневському монастирі, що на Львівщині. Близько 80-х років XVI ст. перебрався жити на гору Афон (Греція), найбільший на той час центр православного чернецтва. Останні роки свого аскетичного життя мешкав у кам’яному скиті, зовсім відійшовши від зовнішнього світу
Творчість Івана Вишенського. Жанрипосланнялистипамфлети«Вельможним їхнім милостям панам…» (послання до єпископів)«Викриття диявола-світодержця»«Тобі, котрий мешкає в землі, що зветься Польська» Близько 1600 р. об’єднав свої твори в «Книжку» і передав її в Україну, щоб надрукувати. І хоч вона так і не побачила світу, окремі праці розійшлися в рукописних списках.
Бароко (від порт. barroco, ісп. barrueco та фр. baroque — «перлина неправильної форми») — напрям у європейському мистецтві (живописі, скульптурі, музиці, літературі й архітектурі) початку XVI — кінця XVIII ст. Бароко Чинники, які впливали на появу бароко. Криза гуманістичних ідей доби Відродження Прагнення Контрреформації посилити свій вплив на людину
Доба Бароко в УкраїніВ українській культурі бароко як мистецький напрям був панівним протягом XVII–XVIII ст. Це драматичний час в історії нашого народу, період коротких перемог і тривалих поразок у боротьбі за державність. На зміну героїчній Визвольній війні 1648–1654 рр. на чолі з Богданом Хмельницьким приходять чвари козацько-старшинської верхівки. Унаслідок цього відбувається розшматування українських земель Росією та Річчю Посполитою. На короткий час у роки гетьманування Івана Мазепи відбувся бурхливий розвиток усіх видів мистецтва — архітектури, живопису, музики, літератури, за яким — наступні непоправні удари по національним устремлінням народу: поразка гайдамацького руху, ліквідація гетьманства й Запорозької Січі.
Іван Величковський народився в середині 17 ст. ймовірно в Полтаві або Чернігові, де в ті часи згадується родина Величковських. Він є майстром фігурного вірша. У 1660 роках Іван Величковський навчався в Києво-Могилянській колегії. Десь у 1673 році помер Івана брат - Лаврентій Величковський, і настоятель Київської колегій Варлаам Ясинський, який дуже добре знав Лаврентія, бере під опіку Івана. В ці ж роки іван Величковський переїздить до Новгород-Сіверського, де Лазар Баранович заснував друкарню, якою опікувався Величковський, виконуючи роботу коректора. На початку 1680 років він переїздить до Чернігова, тут він одружився і прийняв священичий сан. з 1687 року він служить у Полтаві, в Успенській церкві. Помер у вересні 1701року. Величковький заснував цілу священичу династію, повязану з успенською церквою. Там служили його син та онук, а правнук Паїсій (1722-1794) став уславленим церковним діячем та перекладачем "Добротолюбія". Серед віршів І. Величковського, що ввійшли до його збірок «Зегар з полузегарком» (1690) і «Млеко от овцы пастыру належное» (1691), виділяються епіграми. Це улюблений жанр поета.Іван Величковський
Фігурний (курйозний) вірш — неординарний за формою, вишуканий поетичний твір. Рак літеральний — це вірш, літери якого, прочитані і зліва направо, й справа наліво, такий самий текст виражають. Анна во дар бо ім'я мі обдарованна,Анна дар і мні сін міра данна,Анна мі мати і та мі манна. Анна пита мя я мати панна…Одноголосний — це вірш, в якому кожен склад однією й тією ж голосною літерою завершується, наприклад О. Сл. Ов. О пл. От. Он. Осн. О Мн. Ог. О пл. Од. Он. Осн. О…Мінливий — це вірш, який кілька десятків разів змінюватися може, як побачиш нижче. Римляни називають такий вірш Протеусом. Яко ниву рясно плоди прикрашають,Тако діву красно роди утішають. Ниву рясно плоди прикрашають яко,Діву красно роди утішають тако. Рясно плоди прикрашають яко ниву,Красно роди утішають тако діву.
Климовський Семен (Климов, Климів)(1705 — 1785). Філософ, поет. Козак Харківського полку, автор пісні «Їхав козак за Дунай». Ймовірно, що народився на Харківщині (Слобожанщина). Останні десятиліття свого життя мешкав у селі Припутні, на півночі Херсонщини. Приблизно 200 років тому вважалося, що пісня “Їхав козак за Дунай” — це шотландська народна пісня, яка “примандрувала” в Україну й прижилася тут. Дослідники з’ясували, що її автор Семен Климовський. У Шотландії вона стала народною, звучала французькою, польською, болгарською та іншими європейськими мовами. Залишив нащадкам, крім згаданої славетної пісні, декілька рукописних збірок: “Про правосуддя начальників” (1724), “Про смирення найвищих” (1724), а також співанки. Помер у селі Припутні (тепер у складі с. Мошорине Кіровоградської області). Семен Климовський